ElnĂ©zĂ©st az elmaradt bejegyzĂ©sĂ©rt Ă©s mĂ©g lehetsĂ©ges hogy egy-kĂ©t bejegyzĂ©ssel adĂłsotok leszek, mert elĹ‘zĹ‘ hĂ©ten a klinikára járkáltunk anyával szoptatni Ă©s etetni a Hannát. De már szerdán hazaengedtĂ©k Ă©s a többi bejegyzĂ©s rendszeressĂ©ge attĂłl fĂĽgg mikor Ă©s hogy hangolĂłdunk egymásra az Ăşj jövevĂ©nnyel. De ĂgĂ©rem ha sĂnen lesznek a dolgok mindent leĂrok olyan sztorit kaptok, ami kárpĂłtol mindenkit (beleĂ©rtve a klinikán törtĂ©nteket). ElĹ‘zĹ‘ hĂ©ten hullák voltunk az Ă©jszakai fejĂ©s Ă©s a három ĂłránkĂ©nti etetĂ©s monotonitásátĂłl azt se tudtuk milyen nap van. Háromkor, nyolckor fejtĂĽnk utána mentĂĽnk 11 Ăłrára szoptatni, hazajöttĂĽnk Ă©s fejtĂĽnk. Hirtelen Ă©n is belecsöppentem az anyaság feladatkörĂ©be Ă©s persze az influenzajárvány miatti látogatástilalomba (persze amikor Ă©n kĂłrházban vagyok, tilalom van). Én korlátlanul bejárhattam volna a kisasszonyhoz ha tudtam volna menni (azĂ©rt a császár sem a könnyebbik Ăşt). Ăšgy fájt a keresztcsontom, hogy csak szĂ©kkel tudtam látogatni a picit. MegengedtĂ©k, hogy valaki betoljon Ă©s segĂtsen nekem, a szoptatás miatt anyára esett a választás. SzegĂ©ny párom már kĂ©t hete nem látta a lányát. MegörĂĽlt mikor hazavittĂĽk. Most prĂłbáljuk kialakĂtani az itthoni napirendet. SzĂĽlĹ‘k lettĂĽnk, hajrá anya, apa!
2020-02-28